SELZNIK INERNEŠENEL predstavlja ekranizaciju
čuvenog romana DAFNE DU MURIJE
REBEKA
Noćas sam sanjala da sam se opet vratila u Menderli...
Stajala sam ispred gvozdenih vrata.
Ali nisam mogla ući. Bila su zatvorena.
Tada, sam se uverila da...
posedujem natprirodnu moć, i prošla sam kao duh kroz vrata.
Staza je vijugala i vijugala...
i videh kako se sve menja.
Priroda je vraćala ono što je bilo njeno...
i malo po malo zauzimala usku stazu svojim žilavim prstima.
Staza je vijugala i penjala se.
A na kraju pojavio se Menderli.
Menderli, u tajanstvenoj tišini...
sa svojim savršeno simetričnim zidovima.
Mesečeva, varljiva svetlost može se poigrati maštom...
i na trenutak kao da se naziralo svetlo u prozorima.
Ali jedan oblak, kao rukom... prekri mesec.
Varka je nestala sa njim, i svetla na prozorima su nestala.
Ostao je samo mrak kao zaboravljeni pokrivač... bez glasova prošlosti.
Nikada se nećemo vratiti Menderli, to je sigurno...
ali ja mu se ponekad vraćam u snovima,...
i čudnim danima, što su za mene počeli negde na jugu Francuske.
Ne činite to!
Kog đavola vičete?
Ko ste vi? Što gledate?
Žao mi je, nisam mislila gledati, ali...
mislila sam... - Mislili ste! - Dobro, što radite ovde?
Šetala sam.
Onda nastavite svojim putem, i ne vičite više.
Neću se vraćati u Monte Karlo, van sezone...
ne možeš videti nikog poznatog u hotelu.
Hladno je. Konobar! Zovite ga.
Maks de Vinter. Dobro veče.
- Ja sam Edit van Hoper...
Raduje me što vas vidim.
Nisam se nadala sresti stare prijatelje u Montecarlu...
Sednite da popijemo kafu.
Gdin će popiti kafu sa mnom, recite konobaru da donese drugu.
Ja pozivam vas na kafu.
Garçon, kafu, molim. - Cigaretu? - Ne, hvala.
Odmah sam vas prepoznala...
prošli put ste bili u kasinu u Palm Beachu.
Neće se setiti starice poput mene.
Puno igrate ovde?
Ne, ne volim to.
Kad bih živela u Menderli...
nebih dolazila nikad u Montecarlo...
Kažu da je to lepo mesto.
Kako vam se čini Montecarlo?
Majstorski je sagrađen. - Ona je razmažena.
Djevojke bi dale vlastite oči, samo da vide Monte.
To je proturječno.
Nadam se da ću vas ponovo videti.
Navratite u moj apartman popiti nešto.
Daće vam lepu sobu.
Ako vam nije po volji, žalite se.
Sluga će vam raspakirati kovčeg.
Nemam slugu. Hoćete to vi učiniti?
U redu, ja...
Mogla bi biti od koristi gdinu de Vinteru...
Vrlo je sposobna.
Bilo bi mi drago, ali mislim da...
tko sam putuje, putuje brže.
Šta misliš?
Misliš li da je šarmantno hodati ovako?
Ne drži se tako mlohavo.
Imaš ključ? - Da, gđo. Van Hoper.
U mojoj mladosti, bio je jedan pisac...
bježao je kad je video da dolazim.
Mislim da je bio zaljubljen u mene, ali nije bilo obostrano.
Nego, nebih htela biti gruba...
ali postupila si glupo sa gdinom de Vinterom.
Tvoj upad u razgovor bio je drzak.
Muškarci to ne vole. Ne žalosti se.
Odgovorna sam za tvoje ponašanje...
iako možda toga nisi svesna.
Jadnik, nije se još oporavio od smrti supruge.
Kažu da ju je obožavao.
Oh, koja katastrofa.
Kako sam glupa, žao mi je. Ne brinite...
Stavite pribor na moj sto, gđica. će jesti sa mnom.
Ne mogu. - Zbog čega?
Vi ste vrlo ljubazni, ali biće sve u redu...
Ne trebate se izvinjavati. Ionako sam vas mislio pozvati.
Bar ćemo se napričati.
Zahvaljujem.
Omlet molim. - Da, gđice.
A vaša prijateljica? - Ona je prehlađena.
Juče sam bio grub prema vama. Žao mi je.
Samoća me učinila takvim.
Naravno, kad je čovek sam...
Gđa van Hoper je vaša prijateljica ili rođaka?
Ja sam njena pratilja.
Nisam znao da se društvo kupuje.
A ne, prijatelj je...
ono što osećamo u duši.
Ne zavidim vam.
Ljubazna je a moram i nešto zaraditi.
Nemate porodicu? - Majka mi je umrla pre nekoliko godina...
i ostavila me samu sa ocem. A i on je umro prošle godine.
Tada sam pronašla ovaj posao.
Kako je to tužno.
Slagali smo se. - Vi i vaš otac?
Bio je veliki čovek, pomalo brzoplet.
Čime se bavio? - Bio je slikar.
To je lepo? - Da, ali...
nije bio shvaćen. - Da, to je česti problem.
Slikao je drveće. Hoću reći, jedno drvo.
Jedno drvo, stalno jedno te isto?
Da, govorio je: "Kad pronađeš ono pravo, budi uporan".
Zvuči glupo. - Ne, i ja mislim tako.
A šta ste vi radili za to vreme dok je on slikao svoje drvo?
Crtala sam zajedno sa njim, ali ne baš najbolje.
Popodne ćete crtati? - Da. - Gde?
Ne znam. - Povešću vas autom.
Oh ne, nema potrebe...
Hajdemo, završite i vodim vas.
Hvala, ali više nisam gladna.
Pojedite to kao dobra devojčica.
Za neko vreme, biće to veliko umetničko delo.
Ne gledajte to, nije ispalo dobro.
Ne može biti tako loše, dopustite mi da pogledam.
Nikada ne pogodim perspektivu.
Ta vijugava linija u sredini je moj nos?
Niste dobar model, izraz lica vam se neprestano menja.
Promatraću krajolik, biće bolje.
Podseća me na našu obalu. Poznajete li Kornvol?
Bila sam tamo za praznike sa ocem.
U jednoj sam prodavnici videla razglednicu...
sa predivnom kućom na obali...
Pitala sam šta je to i odgovorili su mi: ''To je Menderli''.
Zastidjela sam se što to nisam znala. - Menderli je...
predivan, ali za mene to je samo mesto gde sam rođen...
i gde sam proveo celi život.
Ne verujem da ću ga ponovo videti.
Srećni smo što nismo tamo, po ovako lošem vremenu.
U Engleskoj se ne može kupati do juna.
Ovde, voda je vrlo topla.
Postoji opasna struja. Neki se čovek udavio prošle godine.
Ne bojim se da ću se udaviti, a vi?
Hajdemo, odvešću vas kući.
O da, poznajem dobro gdina de Vintera i njegovu ženu...
i pre nego što se udala i lepu Rebeku Hilridž.
Udavila se, ploveći blizu Menderlija.
On nikad ne govori o tome, naravno, to ga je slomilo.
Popijte ovo... - Kako odvratno! Bombonu.
Bilo je vreme. Požuri, želim igrati remi.
Bila je lepa Rebeka Hilridž...
Obožavao ju je...
Bila je lepa Rebeka Hilridž...
Nije se oporavio od smrti žene....
Bila je lepa Rebeka Hilridž...
slomljen je...
Dobar dan. - Dobar dan.
Gde ideš? - Na časove tenisa.
Profesor će biti neverovatno lep...
i hodaćeš za njim kao neka srednjoškolka.
Srećno.
Slobodni?
Da, gđa ima grip, njeguje je medicinska sestra.
Žao mi je zbog gripa. Volite li tenis?
Ne baš. - Pa onda, idemo se malo provozati.
Dobar dan, gđo van Hoper, kako se osećate?
Izašla si sa njim, zar ne?
Taj će te profesor podučiti još nečemu, osim tenisa.
Požuri, moramo da obavimo nekoliko poziva.
Pitam se je li gdin de Vinter još ovde?
''Dragi gdine de Vinter: Zašto ne odgovarate na moje pozive?
Jako ste nevaljali. Kad se oporavim, nećete se više dosađivati u Monte Karlu.
Jer znam da se na smrt dosađujete.
Vaša prijateljica, Edit Van Hoper.''
Mogu li da idem?
Sa toliko treninga bićeš spremna za Vimbldon.
Ali bićeš svejedno poslednja.
Kriv je ovaj moj prokleti grip...
ali otpustiću bolničarku, pa ćeš se vratiti tvojim zadacima.
Da gđo van Hoper.
Gospođice. - Da, gđa. Van Hoper?
Sigurno ste poslali poruku za gdina de Vintera?
Da, gđo. - Ne mogu da verujem...
trebao me je već pozvati.
Siromah, teško mi ga je gledati kako pati tako sam.
Da barem postoji neka boca...
u kojoj bi se čuvale uspomene, tako da ne mogu izbledeti.
A kad poželimo, otvorimo bocu i sve ponovo oživi.
Koje sećanje bi sačuvali?
Ovo, zadnjih nekoliko dana.
Napunila bih puno boca.
Ponekad se u tim bocama sakriju demoni...
i pojave se baš kada mislimo da smo ih već zaboravili.
Ne grizite nokte.
Htela bih da imam 36 godina, nosim svilu i bisere.
Tada, ne bi bila ovde sa mnom.
Recite mi gdine de Vinter. Zašto me pozivate na izlaske?
Zbog čega me obasipate svojim ljubaznošću?
Pozvao sam vas jer mi se sviđa vaše društvo...
Pomogli ste da zaboravim prošlost, više nego sva svetla Monte Karla.
Ali ako mislite da to činim iz milosrđa...
možete izaći iz auta i vratiti se sami.
Hajde, otvorite vrata i siđite.
Obrišite se. - Hvala.
I molim vas, ne zovite me gdin de Vinter.
Imam lepu kolekciju imena:
Džordž Forteskje Maksimilijan.
Ali neka vas to ne brine, u porodici me zovu Maksim.
I još nešto. Nikada nemojte obući crnu svilu i staviti bisere.
Niti imati 36 godina. - Da, Maksime.
''Hvala za juče. Maksim.''
Za Boga miloga, dođi ovamo!
Moja kćer se zaručila.
Koliko me to raduje. - Idemo u Njujork...
Rezervši karte u Akvitaniji. Imamo voz u 12:30.
Potraži pomoć. Brzo.
Nemamo vremena za gubljenje.
Gdina de Vintera. Molim.
Neće se vratiti do podneva?
Spojite me sa upravnikom.
Ostavila sam nešto u sobi.
Je li se vratio gdin de Vinter?
Da? Spojite me sa njim?
Tražim jednu knjigu, mislila sam da je ovde.
Auto je pred vratima.
Ostaviću adresu za slučaj da pronađu moju knjigu.
Možete li pozvati gdina de Vintera? - Da, gđice.
Ne odgovara. - Hvala.
Dovedite je. - Da, gđo.
Tražim gdina Vintera. - Tražio je doručak u sobi.
Napred.
Zdravo, šta vi radite ovde? Je li se nešto dogodilo?
Dolazim da se oprostim. Odlazimo.
O čemu govorite?
Bojala sam se da vas više neću videti.
Gde vas vodi? - U Njujork.
Ne želim da idem. Ne sviđa mi se.
Idem da se obučem. Neću dugo.
Šta bi više voleli, Njujork ili Menderli?
Ne šalite se. Gđa van Hoper me čeka...
Samo sam želela da se oprostim.
Probajmo drugačije.
Idete radije u Ameriku sa gđom van Hoper, ili u Menderli sa mnom?
Treba li vam sekretarica?
Ja vas molim da se udate za mene.
Napred.
Evo i doručka, ja sam na tašte.
Nije vam se svideo moj predlog.
Nije to, ja...
ja nisam ta vrsta žene.
Šta time hoćete reći?
Ja ne pripadam vašem svetu.
Koji je moj svet? - Menderli, zna se šta to znači.
Ja o tome odlučujem...
ali ako me ne voliš, to je druga stvar...
udarac mom sanjarenju. - Ludo te volim.
Plakala sam jer sam mislila da te više neću videti.
Budi blagoslovljena...
Kad se jednog dana setiš ovoga, nećeš moći da veruješ.
Šteta što moraš još da odrastaš..
Sad, kad je sve sređeno sipaj mi jednu kafu...
dve kocke šećera i malo mleka, isto kao i čaj. Nemoj zaboraviti.
Ko će to reći gđi van Hoper? Ti ili ja?
Reci joj ti, jako će se ljutiti.
Koja je njena soba? - U autu je.
Recepciju, molim.
Gđa van Hoper čeka napolju.
Hoćete li je zamoliti da dođe u moju sobu?
Da, u moju sobu.
Gdin de Vinter vas moli da dođete u njegovu sobu.
Gdin de Vinter? Naravno, odmah.
Ovo nije baš najbolje izvedeno, zar ne?
Trebalo se dogoditi u nekom zimovalištu, ti u belom, sa ružom...
i muzika violina...
a ja ti izjavljujem ljubav, pod palmom na obali mora....
Ljubavi. - Sve je u redu.
Ne brini, ništa ne govori.
Veseli me što ste me pozvali...
Moram hitno da odem, pa se moramo oprostiti...
nisam znala da se moja kćer zaručila.
Koja slučajnost.
Pozvaću je da joj javim za moje zaruke.
Da? Kako divna vest.
Kako romantično. Ko je srećnica?
Žalim što ćete tako brzo ostati bez pratilje...
Očekujem da nećete praviti probleme.
Kada se to dogodilo?
Sada, gđo Van Hoper, pre nekoliko minuta.
Ne mogu da verujem.
Trebala bih te ukoriti što mi nisi ništa rekao.
Ali vam čestitam.
Gde i kada će biti svadba?
Ovde. Vrlo brzo. - Munjevito venčanje...
Obustaviću svoje obaveze, ona nema majku...
tako da ću se ja zauzeti...
za sve. Prtljag...
neka izvade iz auta. - Trenutak.
Zahvaljujemo vam...
ali bismo više voleli intimniju svadbu...
Nemojte dozvoliti da to poremeti vaše planove.
Oh, ali... - Ne.
Idem po tvoj prtljag.
Hvala, Maksime.
I to su bili...
satovi tenisa.
Brzo te ulovio, kako?
Muva je mrtva.
Uradila si nešto što nisi trebala?
Što hoćete da kažete?
Ništa, Englezi imaju čudan ukus...
Biti gđa Menderli je težak posao...
ne mogu to zamiliti, nemaš iskustva...
niti znaš šta je to biti velika gđa.
Znaš li zašto se ženi tobom?
Ne misliš valjda da je zaljubljen u tebe?
Ta prazna kuća ga izluđuje.
Ne može više biti sam.
Bolje da odete, otići će vam voz.
Gđo de Vinter. Zbogom i puno sreće.
Šta kaže? - Da smo zaboravili venčani list.
O, sveto nebo.
I oni su došli na istu ideju.
Kako je lepa. - Da.
I ti bi volela da imaš veo, zar ne?
Odmah se vraćam...
Predivne su.
ti si predivan...
predivan.
Dobrodošli kući, gdine de Vinter. - Hvala, Smit.
Hladno ti je? - Malo.
Nemoj se plašiti...
Budi kakva jesi i obožavaće te.
Ostavi kuću u rukama domaćici.
Počinje da pada kiša, požurimo.
Pokrij glavu. - Hvala.
Eno ga, to je Menderli.
Je li sve u redu? - Da, hvala. Lepo vas je videti.
To je gđa de Vinter, Fritz. - Drago mi je.
Dočekuje nas cela posluga? - Naređenje gđe Denvers.
Žao mi je, neće dugo trajati.
Gđa Denvers.
Drago mi je.
I meni. Sve je spremno.
Vrlo ste ljubazni, ne očekujem ništa.
Pripravite čaj. - U knjižari, gdine.
Idemo, draga.
Maksime, uđi.
Dobar dan, gđo Denvers. - Dobar dan, gđo.
Nadam se da vam se Alis sviđa. - Da, hvala.
Ona će se brinuti o vama dok ne stigne vaša služavka.
Nemam služavku. Alis će to dobro obavljati.
To neće moći...
dama vašeg ranga ima ličnu služavku.
Nadam se da vam se se dopala nova dekoracija.
Nova je? Ne sviđa vam se?
To je bilo gdinovo naređenje.
A kako je bilo pre?
Bilo je drugačije. Bila je to soba za goste.
A nije od gdina Vintera?
Ne, on je bio u zapadnom krilu.
Odavde se ne vidi more...
vidi se samo sa zapadne strane.
Lepa je. Biće dobro.
Ako poželite nešto, samo kažite.
Vi ste najduže od svih ovde u Menderliju.
Ne, Fritz je bio tu kad je gdin Vinter još bio dete.
Da, vi ste došli malo kasnije?
Kada se prva gđa Vinter udavala.
Gđo Denvers, nadam se da ćemo biti dobre prijateljice...
molim za strpljenje, to je za mene potpuno novi život...
želela bih da to bude pun uspeh, i da će veseliti gdina de Vintera.
Znam da mogu prepustiti kuću vašim rukama.
Nadam se da će sve biti na vaše zadovoljstvo.
Gdin se nikada nije žalio.
Sići ću sa vama.
Soba o kojoj ste govorili je iza ovih vrata...
Ne koristi se, najlepša je.
Jedina sa pogledom na vrt i more.
Bila je gđina.
Dobar dan. - Dobar dan.
Gđa de Vinter, zar ne? - Da.
Zovem se Krouli. Ja sam upravnik...
Drago mi je što sam vas upoznao.
Nagomilalo se posla. - Mogu zamisliti...
Rado bih pomogla.
Ne, Frenk ne dozvoljava da mu pomažu...
On odrađuje svoje.
Moramo pregledati ovo. - Uzeću moje papire.
Dođite da doručkujete ili će se kuvar naljutiti.
Biću dobra, Maksime.
Moram se uveriti da Frenk nije ništa zagubio.
Bićeš dobro.
Uklopi se u tvoj novi dom.
Pročitaj Tajms, ima jedan dobar članak o kriketu.
Ah, da...
Moja sestra Beatris i njen suprug Džajls dolaze na ručak.
Danas? - Da.
Umire od radoznalosti.
Direktna je. Ako joj se ne sviđaš, to će ti reći.
Ne brini. Biću tu da te zaštitim.
Do viđenja, draga. - Do viđenja, Maksime.
Do viđenja. - Do viđenja.
Dobar dan, gđo. - Dobar dan, Fritz.
Da vam donesem nešto? - Ne, hvala. Nisam baš gladna.
Novine, gđo. - Hvala.
Spotakla sam se. Hvala, Fritz.
Kako je velika. - Da...
Bio je to salon za bankete u starim vremenima...
još se koristi za svečane večere i balove...
a posete su dozvoljene jednom nedeljno.
Sviđa mi se.
Oprostite, vatra se ovde pali tek popodne...
ali u kabinetu gori.
Odmah ćemo je upaliti... - Ne, ni govora.
Gđo de Vinter,... hteo sam reći pokojna gđa...
je boravila u kabinetu posle doručka.
Hvala.
Šta vam je, gđo?
Ne, a kabinet? - Leva vrata.
Hvala.
Gđa de Vinter?
Pogrešili ste, ona je već godinu dana mrtva.
Htela sam reći... ja...
To je interni telefon...
baštovan čeka naređenja.
Je li želeo da me vidi?
Gdin mi je rekao da njegova sestra i gdin Lejsi dolaze na ručak.
Htela bih da čujem vaše mišljenje o meniju.
Sigurno je odličan.
Nedostaje sos...
Gđa je bila oprezna sa sosevima.
Stavite soseve koje bi stavila gđa de Vinter.
Hvala, gđo.
Robert će doneti vašu poštu.
Moju poštu? Da, hvala.
Vojvodkinja de Aterton, Vingejt Plejs 12. Markiz de Armingem, Palas Lejn 3.
Zdravo, Fritz. - Dobar dan, gđo Lejsi.
Gde je gdin de Vinter? - Na farmi je.
To liči na njega što nas nije dočekao.
Kuća je dobro uređena, to je naučio od Rebeke.
A što može naučiti od jedne crkvene pevačice.
Gde je pronašao tu crkvenu pevačicu?
Upoznao ju je u južnog Francuskoj, zar ne?
Da, tako je.
Drago mi je. Ja sam Maksimova supruga. - Drago mi je.
Nisam te tako zamišljala.
Gluposti, takva je kao što sam ti ja rekao. Kako ti se sviđa Menderli?
Predivan. - A gđa Denvers?
Nikada nisam upoznala nikoga sličnog.
Plaši li te? Nije baš lepotica.
Džajls, sad preteruješ.
Potažiću Maksima. - Džajls.
Nisam mislila da uvredim gđu Denvers...
Ne boj je se...
ali je nemoj ni mnogo slušati.
Hoćemo li sesti? - Da, svakako.
Sigurno je vrlo ljubomorna...
i nemoj joj se udvoravati. - Ali, zašto?
Mislila sam da ti je Maksim to rekao.
Obožavala je Rebeku.
Kako si, Roberte? - Dobro, hvala.
Još te bole zubi? - Na nesreću.
Izvadi ih. Prokleti zubi.
Hvala. - Koje jelo.
Loviš li? - Čak se ni ne penjem na konja.
Moraćeš, idemo svi zajedno.
Sa sedlom ili bez?
Žalim, zaboravio sam da... Ne treba tu mnogo posla.
Maksim, kad ćeš prirediti zabavu?
Ne znam.
Svi hoće da je upoznaju... - Da.
Napravi maskembal.
Voliš li da igraš? - Ne ide mi baš najbolje.
Rumba? - Nisam još probala.
Čime se bavi tvoja supruga?
Crtanjem. - Crtanjem?
Nadam se da nisu kao od onih avangardnih...
koji prikazuju žalosne duše. Ploviš li?
Ne. - I bolje.
Voliš Maksima, zar ne?
Zna se.
Trebala bi promeniti frizuru...
skratiti pozadi.
Ne, to nije dobro. Šta kaže Maksim?
Sviđa mu se? - Ne kaže ništa.
Vidim da te takođe ne brine tvoje oblačenje...
Maksim je vrlo osetljiv na oblačenje.
Nije rekao ništa o ovome što nosim. - Puno se promenio.
Ne sekiraj se zbog njene promene raspoloženja...
nikad se ne zna šta misli.
Često se ponaša nepodnošljivo, ali...
neće se prepirati sa tobom, ti si smirena.
Kasnimo. - Ja idem.
Do viđenja, Maksime. - Do viđenja, i hvala na poseti.
Do viđenja. Oprosti na indiskretnim pitanjima.
Nas dve moramo biti srećne. - Hvala, Beatris.
Čestitam ti na Maksimovom izgledu...
Zabrinjavao nas je puno zadnjih godinu dana...
ali već znaš tu priču.
Do viđenja, Beatris. - Do viđenja.
Jedno zlo manje, idemo da prošetamo.
Čini se da ćemo pokisnuti. - Idem po moj ogrtač.
Imamo kišne kabanice.
Roberte, jednu kabanicu za gđu.
Kako ti se čini Beatris? - Za sada dobro...
ali je rekla da me nije takvu zamišljala.
A kakvu te zamišljala? - Elegantniju i moderniju.
Sviđa li ti se moja kosa?
Naravno. Zašto?
Samo sam pitala. - Kakva pitanja.
Hvala.
Da obučem? - Da, naravno...
moraš se čuvati. Džasper, hajde sa nama.
Džasper, ovuda.
Kuda ovo vodi?
U uvalu, tamo imamo barku. - Idemo.
To je samo gomila peska.
Molim te.
U redu. Idemo da pogledamo kad baš hoćeš.
To je Džasper, nešto mu se dogodilo...
ranjen je. - Ostavi ga.
Idem da pogledam. - Ne brini...
Neće mu biti ništa. Vratiće se.
Džasper, Džasper.
Oh, tu si.
Što tražiš? Hajdemo kući.
Džasper...
Nisam ni mislio da bi neko...
Znam tog psa.
Nije vaš. - Od gdina de Vintera je.
Imate nešto da ga svežem?
Idemo, Džasper.
Nemojte nikome reći da ste me videli.
Vi ne pripadate ovamo? - Nisam ništa učinio...
samo sam tražio školjke. Ona je otišla na more,...
nikada se više neće vratiti.
Ne, neće se vratiti.
Hajdemo, Džasper.
Maksime, šta se događa?
Maksime.
Žalim što sam se zadržala.
Požuri, Džasper. - Čekajte me.
Deluješ mi srdito.
Ne bih voleo da jesi.
Bila je samo koliba i neki čudan čovek...
Ušla si?
Da... - Nikada više to nemoj uraditi!
Zašto? - Mrzim to mesto...
ako mi imalo veruješ, nećeš se vratiti.
Šta se događa? Žao mi je.
Nismo se trebali vraćati u Menderli.
Bio sam blesav.
Potresen si.
Ne mogu da te gledam takvog, volim te.
Dobro.
Oprosti, nemoj da plačeš.
Ponekad lupetam gluposti, bez razloga.
Stvarno?
Vratimo se kući i sve zaboravimo.
Da, zaboravimo sve. - Daj meni Džaspera.
Zdravo, uđite. - Nemojte ustajati...
Mislili ste ozbiljno kad ste mi govorili ono o računima?
Naravno. - Šta sada radite?
Obaveštavam zakupnike da zbog svadbe...
ove nedelje ne moraju platiti zakupninu.
Maksimova ideja? - Da...
a posluga će biti posebno plaćena.
To mi nije rekao.
Mogu da lepim marke.
Vrlo ste ljubazni. Sedite. - Da, hvala.
Pre neki dan sam bila u kolibi na plaži...
Bio je tamo neki čudak, Džasper ga pronašao.
Mora da je bio je to Ben. Oprostite. Potpuno je bezopasan...
Ponekad mu dajemo sitne poslove.
Izgleda kao ruševina...
Nećete li je obnoviti?
Kad bi Maksim to hteo, rekao bi mi.
Sve što ima tamo od Rebeke je?
Da, Da.
Za šta ju je koristila? - Tamo je bila vezana barka.
Šta se dogodilo sa barkom?
Potonula je sa njom?
Da, prevrnula se i potonula. Bila je odneta sa palube.
Nije se bojala da ide sama?
Ničega se nije bojala.
Gde su je pronašli?
U Edžkombeu, 60 km gore u rukavcu, posle dva meseca.
Maksim ju je identifikovao. Bilo je to strašno.
Mogu zamisliti...
Gdine Krouli, nije da sam znatiželjna...
to što osećam je neugoda...
Maksimova sestra, posluga...
znam da me svi upoređuju sa njom,...
sa Rebekom. - Ne verujem...
Mogu vam reći da me raduje što ćete se udati za Maksima.
To će vam potpuno promeniti život.
Lepo je sresti nekoga kao što ste vi...
a da nije iz Menderlija.
Vrlo ste ljubazni. Deluje šašavo, ali...
na meni traže osobine koje je imala ona...
lepota, inteligencija i slično.
Ali vi imate neke bolje osobine...
ljubaznost, jednostavnost i skromnost...
što sigurno jedan suprug vrlo ceni.
Niko ne voli da živi u prošlosti. A najmanje Maksim.
Vi nas možete odvići od toga.
Ne bih pokretala temu, ali...
imam još jedno pitanje.
Odgovoriću ako budem mogao.
Kakva je zaista bila Rebeka?
Pa, ovaj, bila je...
najlepše biće koje sam do tada video...
"Lepota"
"Za gala večeru".
Dobro veče, Maksime. - Zdravo...
Da pogledamo filmove sa medenog meseca?
Šta si to obukla?
Ništa, kupila sam neku haljinu. Ne sviđa ti se?
Ne, ali misliš da ti odgovara?
Nije ti uz telo. - Mislila sam da će ti se svideti.
A frizura?
Oh da, draga, žao mi je...
Predivna si.
Pogledajmo filmove? - Da, volela bih.
Gledaj ovo. - Bilo je predivno.
Vratićemo se? - Naravno.
Pogledaj...
Ovo će oduševiti naše unuke.
Vidi.
Sviđa mi se.
A pogledaj ovo.
Vrlo lepo. - Sećaš se toga?
Da je bar trajalo večno.
Hajde, gledaj.
Oh, pričekaj.
Pokidalo se, kao i uvek.
Da, Fritz, šta je? - Možemo li popričati?
Da, reci. - O Robertu, gdine...
Posvađao se sa gđom Denvers.
Nebesa... - Puno se promenio.
Šta mu se dogodilo?
Optužen je krađu vredne statue iz kabineta...
Robert poriče optužbu.
Koja statua? - Porculanski Kupidon.
Vrlo je vredan.
Naredi da to ispitaju, sigurno to nije bio Robert.
U redu, gdine.
Zašto to govore meni? To je tvoj posao.
Maksime, ja sam ti htela reći, ali sam zaboravila.
Ja sam ga slomila.
Zašto nisi ništa rekla Fritzu?
Nisam htela ispasti blesava.
Sad je još gore, kaži to njemu i gdinu Denversu.
Ne, Maksime, učini to ti.
Nemoj ih se bojati.
Gđa de Vinter ga je slomila i zaboravila to da kaže.
Žao mi je, nisam mislila da će Robert imati probleme.
Može li se popraviti?
Ne, razbio se u paramparčad.
Šta si uradila sa komadima?
Sakrila sam ih u jednoj škrinji u pisarnici.
Gđa je mislila da će je uhapsiti.
Pokušaj da središ figuru...
i reci Robertu da je sve u redu.
Zamoliću Roberta da oprosti. Ako se drugi put nešto dogodi...
gđa će mi reći... - Da, hvala.
Nadam se da će sada raditi...
Toliko mi je žao. Bila sam tako neodgovorna.
Gđa Denvers će biti ljuta.
Zašto je se bojiš?
Ličiš na služavku, a ne gospodaricu kuće.
Da, znam to...
ali, neugodno mi je. Trudim se, ali...
Teško je kad me ljudi posmatraju kao nekog zlotvora.
I? Zapamti da je život u Menderliju...
jedino što zaokuplja te ljude.
Težak udarac za njih.
Zato si me odabrao...
znao si da sam neiskusna i nesigurna...
samo o tome šapuću.
Šta to govoriš?
Govorim samo da nešto kažem.
Ne gledaj me tako.
Maksime, šta se događa?
Nisi trebala to reći.
Ne, bilo je ogavno.
Bilo sam sebičan što sam se oženio sa tobom?
Kako?
Nisam baš dobra partija.
Trebala si se udati za nekog momka tvojih godina.
Maksime, šta to govoriš? Mi smo prijatelji.
Ne znam. Teško je živeti sa mnom.
Naprotiv, vrlo je lako.
Naš je brak veliki uspeh.
Srećni smo.
Ako tako ne misliš, trebaš mi to reći.
Mogu otići.
Zašto mi ne odgovoriš?
Šta bi htela da ti odgovorim.
Ako ti kažeš da smo srećni, neka bude tako...
Ja o sreći znam vrlo malo.
Gledaj, ovo kamera snima sama, sećaš se?
"Idem u London zbog poslova oko poseda.
Vratiću se popodne, i nadam se da će...
ti ovaj mali odmor od mene goditi. Maksim".
Mogu li nešto učiniti za vas?
Dobro mi je, hvala.
Doneću sendviče.
Hilda. - Da, gđo?
Zapadno krilo se još, uvek ne koristi, zar ne?
Ne od smrti gđe de Vinter.
Drago mi je što te vidim.
Uputi me u događanja.
Nije dobro što sta došli.
Džaspere, dođi ovamo. - Ah, da. Moramo se kretati tiho...
da ne uplašimo Pepeljugu. Tišina, Džek.
U kabinetu je...
ako izađete kroz baštu, neće vas videti.
Ličim na siromašnog rođaka, koji izlazi na zadnja vrata.
Zbogom, Deni.
Zbogom, gdine Džek, čuvajte se.
Ućuti.
Tražite li mene? Nisam mislio da vas uplašim.
Ne, nisam se nadala da će neko doći.
Zadovoljan si što me vidiš stari prijatelju, a?
Ti ćeš mi barem poželeti dobrodošlicu u Menderli.
Kako je dragi stari Maks? - Vrlo dobro, hvala.
U Londonu je, a mlada mu je ovde sama.
Ne boji se otmice?
Deni, sve tvoje smere predostrožnosti su bezvredne...
gđa je sve slušala iza vrata.
Upoznaćete me sa mladom?
Gdin Favel, gđo. - Drago mi je.
I meni takođe.
Hoćete li čaj? - Kako je čarobna.
Pozvan sam i ja ću to rado prihvatiti.
Ili ne, možda je bolje da odem. Nemojmo dosađivati mladi.
Zar ne, Džasper?
Doviđenja. Bilo mi je zadovoljstvo. Nego, uzgred...
nemojte govoriti svom mužu da sam bio ovde.
To mu se ne bi dopalo.
Vrlo dobro. - Vrlo ste ljubazni.
I ja bih voleo imati suprugu, koja bi me čekala.
Ali ja sam samo okoreli neženja. Zbogom.
Kod predstavljanja...
Deni je zaboravila da kaže da sam ja Rebekin najdraži rođak.
Zbogom.
Želite li nešto, gđo?
Nisam vas očekivala, gđo Denvers...
Videla sam otvoren prozor, pa sam došla da ga zatvorim.
Zatvoriću ga ja kad budem odlazila.
Vi ste ga otvorili, zar ne?
Uvek ste priželjkivali da vidite ovu sobu, zar ne?
Zašto mi to niste tražili?
Pokazala bih vam je.
Najlepša je na svetu.
Takva je kakvu ju je gđa ostavila...
Ništa nije menjano.
Pokazaću vam garderobu.
Ovde su njene haljine...
Želite li da ih vidite?
Bio je to poklon od gdina Vintera.
Poklanjao joj je skupe stvari.
Njeno donje rublje je ovde.
To su izradile časne sestre iz manastira Svete Klare.
Ja sam je uvek čekala...
ponekad bi ona i gdin dolazili u zoru.
Skidala se u pričala mi o zabavi sa koje bi dolazili...
Svi su je voleli.
Sedela je za toaletnim stočićem.
Pomakli ste četku.
Tako, kako ju je ona ostavila.
''Idemo, Deni, češljaj me'', govorila je...
Češljala bih joj kosu dvadesetak minuta.
A na kraju bi rekla, ''Laku noć, Deni''...
i otišla u krevet.
Ja sam ovo lično našivavala.
Jeste li videli nešto lepše?
Gledajte, kako je prozirna.
Niko ne veruje da je prošlo toliko vremena od kad je otišla.
Ponekad, prolazeći hodnikom mislim da je čujem iza ovih vrata.
Njen nežan korak, ne može se pogrešiti.
Ne samo ovde, nego u celoj kući...
Kao da je čujem i sada.
Verujete li da mrtvi posmatraju žive?
Ne, ne verujem.
Pitam se, ako ona dolazi u Menderli...
da vidi vas i gdina zajedno.
Tako ste iscrpljeni. Zašto se malo ne odmorite.
Slušajte more.
To opušta.
Slušajte ga.
Slušajte.
Slušajte more.
Kažite gđi Denvers da odmah dođe.
Gdin i gđa de Vinter imaju čast da pozovu Džeka Favela...
na ples pod maskama u Menderli.
Rebeka, biću tamo. Ali kako! Džek.
Zvali ste me, gđo?
Da, gđo Denvers. Hoću da bacite sve ove stvari.
To su stvari gđe de Vinter. - Sada sam ja gđa de Vinter.
Učiniću kako vi kažete.
Trenutak molim.
Gđo Denvers, nećemo reći ništa gdinu de Vinteru o poseti gdina Favela.
Zapravo, najbolje je zaboraviti sve što se danas popodne dogodilo.
Maksime, bio si celi dan odsutan! - Ej, šta ti je!
Pa dobro, šta si ti sama radila?
Razmišljala sam. - O čemu?
Dođi, reći ću ti.
Ljubavi, mogli bismo napraviti bal pod maskama, kao što si to pre činio?
Ko ti je dao tu ideju?
Beatris? - Ne, ali...
mislim da moramo učiniti nešto, da vide svi...
da je Menderli ponovo ono što je bio.
Molim te, ljubavi, možemo to?
Ne znaš što to znači.
Trebali bi pozvati stotine zvanica. Iz cele oblasti.
Bilo bi tu i puno mladih iz Londona...
koji bi napravili noćni klub od kuće. - Da, ali ja to želim. Oh, molim te!
Nikada nisam organizovala veliku zabavu, ali mogu da naučim.
Obećavam ti, nećeš se stideti zbog mene.
U redu, ako misliš da će sve dobro proći...
Neka ti gđa Denvers pomogne. - Ne, ne treba mi njena pomoć...
Mogu sve sama.
U redu, draga. - Hvala, dragi.
Kakav ćeš ti kostim nositi?
Ja nikad ne nosim kostim. Kao domaćin, imam to pravo.
A ti, kao Alisa u "Zemlji čuda"?
Neću ti reći. Sama ću dizajnirati haljinu i iznenaditi te.
Uđite.
Robert je pronašao ove skice u biblioteci gđo...
jeste li ih vi bacili? - Da...
to su samo neke ideje za moj kostim.
Niste ništa pokazali gdinu Vinteru?
Ne. To je iznenađenje. Ne želim da zna kakav ću kostim nositi.
Mislim da bi morali izabrati neku haljinu sa porodičnih slika.
Od onih na vrhu stepeništa? Pogledaću.
Ova, na primer, kao da je izmišljena za vas.
Sigurno će vam odgovarati.
Čula sam kako gdin Vinter kaže da mu je to najdraža slika.
To je Lejdi Kerolajn de Vinter, jedna od njegovih predaka.
Kako briljantna ideja! Zahvaljujem vam... !
Sve je pod kontrolom? - Da, hvala.
Oprostite, vi ste učitelj?
Ne, to je moja stara kapa i toga. - Kao kostim, vrlo je lepo.
I osim toga, jeftino. - Da, to je i bila zamisao.
Dobro veče, Roberte. Nije baš dobro vreme za ples.
Ne, gdine. - Vrlo je hladno i tmurno.
Kako pričvršćujete tu periku... Morali bi je isporučivati sa aspirinom.
Zdravo.
Adam i Eva? - Maksime, ne budi nevaljao.
Ja sam snagator. Gde su moji tegovi?
Šta? - Ostavio si ih u autu?
Ovde su.
Ti si prvi sišao? Gde je ona?
Čuva tajnu o svojoj haljini. Neda mi da uđem u njenu sobu.
Baš lepo!
Idem da joj pomognem.
Popio bih nešto. - Nećeš li se prehladiti ovako obučen?
Ne budi lud, to je prava vuna.
Oprostite, gdine. Zaboravili ste ovo.
Ja sam Beatris. Došla sam da ti pomognem.
Molim te, ne ulazi. Neću da bilo ko vidi moj kostim.
U redu, nemoj kasniti. Prvopozvani nikada ne kasne.
Sigurni ste da je dobro? - Da, super.
Uzbudljivo je? - Da gđo.
Uvek sam samo slušala o balu, a sada ću ga i videti.
Niko neće biti kao vi.
Stvarno? Gde je moja lepeza?
Sigurno sam u redu? - Tako ste lepi!
Dobro, onda idemo.
Dobro veče, gdine de Vinter.
Šta si đavola to uradila?
Rebeka!
To je sa slike, sa vrha stepeništa!
Šta je? Šta sam uradila?
Skidaj to. Obuci drugu, bilo koju.
Ne možeš ostati u tome! Nisi me čula?
Gdin Džordž i gđa Mure Dadli Tenant...
admiral i gđa Barbenk.
Gledala sam vas kako silazite, tačno tako sam pre godinu dana gledala nju.
Čak i bez iste haljine ne možete se uporediti sa njom.
Vi ste znali da je ona imala takvu haljinu, a ipak ste mi to preporučili!
Zašto me mrzite? Šta sam vam uradila da me toliko mrzite?
Pokušali ste zauzeti njeno mesto. Udali ste se za njega.
Videla sam njeno lice, oči, isto kao ona onog dana kad je umrla.
Slušala sam kako silazi i penje se, po celu noć, noćima i noćima...
mislila sam na nju, patila jer sam je izgubila.
Ne želim to da znam! Ne želim to da znam!
Mislili ste da možete biti gđa de Vinter...
živeti u njenoj kući, hodati njenim stazama, koristiti ono što je njeno...
ali ona je suviše jaka, ne možete se protiv nje boriti.
Niko nije uspeo protiv nje, nikada.
Na kraju je ipak izgubila, ali ne od čoveka, ni od žene...
izgubila je od mora.
Ćutite! Prestanite!
Vrlo ste uznemireni, gđo. Otvorila sam prozor.
Malo svežeg vazduha i biće vam bolje.
Zašto ne odete? Zašto ne napustite Menderli?
Niste mu potrebni, ima svoje uspomene.
Ne voli vas, hoće ponovo da bude sam, sa njom.
Nemate zbog čega da ostanete u ovoj kući.
U stvari, nemate zbog čega da budete na ovom svetu. Ili imate?
Pogledajte tamo dole. To je lako. Verujte?
Zašto to ne uradite? Zašto to ne uradite?
Uradite to!
Uradi to, ne boj se!
Brodolomac! Čamac na stenama!
Idemo, svi!
Obavestite Obalsku stražu! - Nasukao se! - Maksime, Maksime!?
Hajdemo! Brzo!
Maksime! Maksime!
Ben, jeste li videli negde gdina de Vintera?
Ona neće doći, zar ne? Vi ste rekli da neće.
Ko, Ben? O kome govorite?
O njoj, o drugoj.
Frenk, jeste li videli Maksima? - Ne, ima već pola sata.
Rekao bih da se vratio u kuću. - Ne, nije došao...
Bojim se da mu se nešto dogodilo.
Frenk, šta je? Nešto se loše događa?
Da, nešto strašno..
Čovek koji je sišao da proveri barku, na dnu mora...
pronašao je olupinu drugog. Malog čamca, za ribolov.
Frenk, to je...? - Da. To je Rebekina barka.
Kako su ga prepoznali?
Taj čovek je iz sela. Odmah ga je prepoznao.
Biće to teško za Maksima.
Da, ponovo će morati kroz sve da prolazi. I gore nego pre.
Zašto su ga morali pronaći?
Zar ga nisu mogli pustiti na miru, na dnu mora?
Biće bolje da odete i pripremite doručak za sve.
U redu, Frenk. Ja idem da potražim Maksima.
Zdravo. - Maksime!
Nisi ništa spavao. Oprostio si mi?
Oprostio, tebi? Šta bih ti trebao oprostiti?
Ono od noćas, moju glupost sa haljinom.
Ah, to! To je zaboravljeno. Naljutila si se na mene, zar ne?
Maksime, ne bismo li mogli početi sve iz početka?
Neću te moliti da me voliš, neću ti tražiti nemoguće...
Biću ti prijateljica, tvoja pratilja. Prilagodiću se tome.
Voliš me puno, zar ne?
Ali sada je prekasno, draga.
Izgubili smo mogućnost da budemo srećni.
Ne, Maksime! Ne!
Da. Sve je gotovo.
Dogodilo se. Dogodilo se ono čega sam plašio, dane i dane...
noći i noći. - Šta pokušavaš da mi kažeš?
Rebeka je pobedila.
Njena je senka stalno bila između nas...
odvajajući nas jedno od drugog.
Ona je znala da će se to dogoditi. - Ali, o čemu ti to pričaš?
Poslali su ronioca koji je pronašao drugu barku.
Znam, Frenk mi je rekao. Rebekinu barku.
Za tebe to je strašno. Žao mi je.
Ronilac je otkrio još nešto. Pokidao je jedna vratašca i pogledao unutra.
Bilo je tamo jedno telo. - Nije bila sama?
Neko je bio sa njom, moraš istražiti ko...
To je to, zar ne, Maksime? - Ne razumeš ti to.
Niko nije bio sa njom...
Bilo je to Rebekino telo, položeno na dnu kabine.
Žena koju je donela struja u rukavac Edžkomb...
i koja je sahranjena u porodičnoj grobnici...
nije Rebeka.
To je telo neke neznanke, koju niko nije tražio, ko zna odakle.
Identifikovao sam je, ali sam znao da to nije Rebeka...
Lagao sam.
Znao sam da je Rebekino telo bilo...
na podu kabine na dnu mora...
Kako si to znao?
Jer sam ga ja tamo stavio.
Možeš li me sada pogledati u oči i reći mi da me voliš?
Vidiš? Bio sam u pravu.
Prekasno je.
Ne, nije prekasno. Nemoj tako govoriti!
Volim te više od svega na svetu!
Molim te, Maksime, poljubi me!
Beskorisno je, sad je sve prekasno.
Sad se ne možemo rastati, moramo ostati zauvek zajedno.
Bez tajni, bez senki.
Možda nam ostaje još samo nekoliko dana, nekoliko sati.
Zašto mi to pre nisi rekao?
Više puta sam to hteo, ali činila si mi se tako daleka.
Što si očekivao, da znam da uvek misliš na Rebeku?
Kako sam te mogla moliti za ljubav, a znala sam da još uvek voliš nju?
Ali, šta to govoriš?
Šta hoćeš time da kažeš?
Svaki puta kad si me dodirnuo, znala sam da me upoređuješ sa Rebekom.
Kad si me posmatrao, pričao mi, kad smo šetali baštom...
znala sam da misliš, ''To sam činio sa Rebekom''...
''i to,... i ovo...'' Nije li tako?
Misliš da sam voleo Rebeku? To misliš?
Mrzeo sam je!
Vladala je nadamnom, začarala me, kao i ostale...
A kad smo se venčali, svi su govorili da sam najveći srećnik na svetu.
Ona tako lepa, tako izvanredna, tako zabavna...
''Tri su stvari koje mora imati dobra supruga'', kažu...
''Stalež, inteligencija i lepota.''
I ja sam tako mislio. Imala je sve to...
ali uprkos tome, ja nikada kraj nje nisam bio srećan.
Nije mogla da voli, da bude nežna...
ili ljubazna.
Nisi je voleo? Nisi je voleo?
Sećaš li se one hridine gde si me prvi puta srela u Monte Karlu?
Bio sam tamo sa Rebekom na našem medenom mesecu.
Tamo sam otkrio sve o njoj, samo četiri dana posle venčanja.
Smejala se, dok se njena crna kosa vijorila na vetru...
ja sam joj pričao sve o sebi. Sve...
stvari koje nikada nikome ne bih govorio.
Hteo sam se ubiti. Bilo bi to lako, sećaš se početka?
Preplašio sam te, zar ne? Mislila si da sam lud.
Možda sam i bio, a možda i jesam.
Nije mudro živeti sa đavolom.
''Napravimo pogodbu'', rekla je.
''Ispašćeš idiot ako se razvedemo samo četiri dana posle svadbe...
ja ću glumiti samopregornu suprugu, gospodaricu Menderlija...
i od njega napraviti najpoznatije mesto u Engleskoj.
Svi će nam zavideti, pričaće da smo najsrećniji par.
Koje li lakrdije! Koje li pobede!
Nisam trebao prihvatiti njen prljavi plan, ali jesam.
Tada sam bio mlad i brinuo se za porodičnu čast.
Porodična čast...
Znala je da bih žrtvovao sve pre nego što bih se od nje rastao.
Znao sam da je naš brak jedna obična prevara.
Prezireš me, zar ne?
I sam sebe prezirem. Ne možeš shvatiti moje osećaje.
Možeš?
Pa, naravno da mogu, dragi.
Dobro, izvršavali smo pogodbu i ja i ona. lzvrsno je igrala svoju ulogu.
Ali jednog dana, postala je jako razdražljiva.
Iznajmila je stan u Londonu i bila odsutna nekoliko dana.
Onda je počela da ovamo dovodi svoje prijatelje...
Upozorio sam je, ali je samo rekla: ''A šta imam od tebe?''
Pokušala je i sa Frenkom, jadnim i vernim Frenkom...
osle toga sa njenim rođakom, čovekom po imenu Favel.
Da, poznajem ga. Došao je onog dana kad si bio u Londonu.
Zašto mi to nisi rekla? - Nisam htela...
mislila sam da će te podsetiti na Rebeku.
Podsetiti me? Kao da me neko trebao na nju podsećati!
Favel ju je posećivao ovde, u ovoj kući.
Otkrio sam to, i upozorio je da ako ponovo dođe, da ću ih ubiti oboje.
Jedne sam se noći vratio bez najave iz Londona...
i mislio da će Favel biti sa njom...
Više nisam mogao da podnosim te prljave prevare i laži.
Odlučio sam da dođem ovamo i suočitim se sa njima...
ali tada je bila sama. Čekala je Favela, ali on nije došao.
Ispružila se na ležaju, pored nje velika pepeljara puna opušaka...
izgledala je bolesna, nekako čudna.
Odjednom je ustala i krenula prema meni...
''Kada budem imala sina'', rekla je...
''ni ti, ni bilo ko neće moći dokazati da nije tvoj.''
''Voleo bi da imaš naslednika za tvoj predivni Menderli?''
Tad se počela smejati...
''Kako je to ludo, kako je to neverovatno ludo!
Biću izvrsna majka, kao što sam bila i izvrsna supruga.
Niko to nikada neće saznati. Sigurno će ti se sviđati, Maks.
Svaki dan gledati mog sina kako raste, a znati da će jednog dana...
kad umreš, Menderli biti njegov".'
Potpuno mi se približila...
sa jednom rukom u džepu a u drugoj je držala cigaretu.
Smešila se...
''Dobro, Maks, šta nameravaš da preduzmeš?
Ubićeš me?''
Mislim da sam na trenutak izgubio razum. Udario sam je.
Ostala je na nogama, buljila je u mene. Ličila je na pobednika.
Ponovo je krenula prema meni, smešeći se...
Odjednom, pogrešno je stala i pala.
Kad sam je pogledao, ležala je ispružena na podu...
Udarila je glavom o deo opreme za barku...
pitao sam se zašto se i dalje ne smeje.
Tada sam shvatio da je mrtva.
Ali ti je nisi ubio! Bila je to nesreća!
A ko bi mi verovao? Izgubio sam glavu...
znao sam da trebam nešto preduzeti, bilo šta...
odneo sam je do broda...
bilo je tamno, nije bilo meseca...
stavio sam ju u kabinu.
Kad je bio dovoljno udaljen od obale...
uzeo sam kramp i napravio rupu u trupu.
Kad se rupa proširila voda je brzo ulazila.
Prešao sam na gumeni čamac i udaljio se.
Video sam kako se brod naginje i tone.
Uputio sam se kući, jer je...
počela da pada kiša. - Maksim...
Zna li to još neko? - Ne, niko osim tebe i mene.
Moramo reći da je to telo nekoga koga ne poznaješ.
Ne, prepoznali su je po prstenju i narukvicama što ih je imala...
identifikovale su telo. Tada su se setili one druge žene...
one, sahranjene u grobnici.
Ako će nešto ispitivati o Rebeki, reci da si se zabunio za onu drugu ženu.
Onog dana u Edžkombu nisi se osećao baš najbolje, nisi znao šta radš.
Rebeka je mrtva, to je jedina istina...
ne može pričati, ni svedočiti, ni bilo koga povrediti.
Mi smo jedini koji to znamo, ti i ja.
Već sam ti rekao, bio sam vrlo sebičan kada sam se venčao sa tobom...
Sad shvataš šta sam time hteo da kažem.
Volim te, draga. Uvek ću te voleti.
Ali uvek sam znao da će Rebeka na kraju pobediti.
Ne, nije pobedila. Neka bude šta bude ali nije pobedila.
Recite?
Zdravo, Frenk. Reci? Da. Ko? Pukovnik Džulian?
Da, reci mu da ću se sastati sa njim što pre budem mogao.
Šta?
Dobro, razgovaraćemo o slučaju kada budemo potpuno sigurni.
Šta se dogodilo?
Pukovnik Džulian je zvao. On je šef policije ove grofovije.
Iz policije su me zamolili da dođem u mrtvačnicu.
Hoće da znaju da li sam mogao pogrešiti...
sa drugim telom.
Dobro, pukovniče Džulian, čini se da sam pogrešio sa drugim telom.
Greška je razumljiva, s obzirom na okolnosti...
A osim toga, niste se dobro osećali. - Gluposti, bio sam izvrsno.
Ne brinite. Niko vas ne može okriviti zbog te greške.
Loše je što ćete kroz sve to morati ponovo preći.
Šta želite da kažete?
Biće druga istraga, naravno, i birokratski poslovi.
Kad bih vas bar mogao poštedeti publiciteta, ali to je nemoguće.
Da, publicitet.
Pretpostavljam da je gđa de Vinter sišla u kabinu, a nevreme je prevrnulo barku...
Mislim da je to dobro objašnjenje, ne mislite li tako?
Da, sigurno su se vrata zaglavila pa se nije mogla vratiti na palubu.
I konstruktor barke će bez sumnje biti u ovo uključen.
Kako? Šta on može pomoći u tome? - Upravo je pregledava.
To je samo reda radi.
Sutra ću prisustvovati istrazi, ali neslužbeno.
Jednan dan odigraćemo golf, kada se sve to završi.
Da. - Zbogom.
Stigla je popodnevna štampa, gđo. Hoćete li je prelistati?
Ne, hvala, a nemojte time opterećivati ni gdina de Vintera.
Shvatam. Dopustite da vam kažem da smo svi vrlo žalosni.
Hvala.
Vest je duboko ganula gđu Denvers.
Da, verujem da jeste. - Hoće li biti sprovedena ponovna istraga?
Da. To je samo formalnost. - Naravno, gđo.
Hteo sam vam reći da ako bilo ko od nas bude pozvan...
sa velikim će zadovoljstvom učiniti bilo šta, da bude od pomoći.
Hvala, sigurna sam da će gdin de Vinter biti radostan kad ovo čuje...
ali mislim da to neće biti potrebno.
Maksime.
Zdravo, draga.
Maksime, brine me šta se može sutra na ispitivanju dogoditi.
Šta hoćeš time da kažeš?
Nećeš izgubiti kontrolu, zar ne? Obečaj mi da se nećeš uzbuđivati.
U redu je, obećavam. - Nije važno šta te budu pitali...
nemoj gubiti glavu. - Ne brini.
Ne mogu ti ništa učiniti, zar ne?
Ne.
Pa, onda nam ostaje još malo vremena. - Da.
Želim i ja poći na ispitivanje. - Više bih voleo da ne ideš.
Ne mogu ovde sama da čekam. Obećavm da neću praviti probleme.
Mesto mi je uz tebe. Pa, bilo šta bilo, nećemo se razdvajati.
U redu je, draga.
Ako me nešto brine u svemu ovome, to si ti.
Nikada sebi neću oprostiti, ovo što sam ti uradio.
Ne razmišljam o ničemu drugom od kad se ovo dogodilo.
Nestao je zauvek onaj veseo mladalački pogled, koji sam tako voleo...
nikad se više neće vratiti.
Sve sam to ubio kada sam ti pričao o Rebeki...
Za tren, od devojčice postala si žena.
Maksime!
Zvao se Blek Džek Bradi. Bilo je to hapšenje mog života.
Bilo je to pre dve godine. Nije bilo nikakve sumnje.
Obesili su ga mesec dana nakon što sam ga ja uhapsio. Trenutak.
Ben, njega smatraju za ćaknutog starca.
Sećate se pokojne gđe de Vinter, zar ne?
Da. - Da, to znamo.
Ušla je u more. I more ju je odnelo.
Hteli bismo da znamo jeste li vi bili na obali te noći. - Aaa?
Jeste li bili na obali kad je ona otišla, i kad se nije vratila?
Nisam ništa video. Neću da idem u ludnicu.
Tamo maltretiraju ljude. - Niko vas neće poslati u ludnicu.
Sve što od vas tražimo je da nam kažete šta ste videli.
Nisam ništa video.
Videli ste gđu de Vinter kako se penje na barku te noći?
Već sam rekao da ne znam ništa. Neću da idemu ludnicu.
Vrlo dobro, možete ići.
Može ići.
Gdine Tap.
Da? - Približite se, molim.
Zakunite se da ćete govoriti istinu, samo istinu...
i ništa drugo osim istine? - Da, kunem se.
Je li pokojna gđa de Vinter imala običaj da doveze barku sama na vez?
Da, gdine.
Sećate li se dali je ikada imala bilo kakvu nezgodu sa barkom?
Ne, ja sam uvek govorio da je bila rođeni pomorac.
Pretpostavlja se da je ona sišla u kabinu, kad je naišao jak nalet vetra...
dali je to bilo dovoljno da prevrne barku?
Oprostite, ali ima još nešto osim toga.
Što hoćete da kažete? - Izjavljujem da je to zbog slavina.
Kakve slavine?
To su ventili za odvod vode sa barke...
i moraju uvek biti zatvoreni kada se barkom plovi.
Ah, da...!?
Juče, kad sam proveravao barku, otkrio sam da su bili otvoreni.
Iz kog razloga? - Može biti samo jedan...
potapanje barke.
Hoćete reći...? - Barka se nije prevrnula.
Znam da zvuči strašno, ali po mom mišljenju, barku je neko potopio.
Ima i rupa. - Kakvih rupa?
Na trupu. - O čemu govorite?
Barka je bila pod vodom godinu dana...
i plima i oseka je udarala njome o hridine...
ali ja mislim da su te rupe napravljene iznutra.
Znači, vi mislite da je barka potopljena namerno?
Sa njenim iskustvom, ovo nije mogla biti nezgoda.
Poznavali ste dobro pokojnu gđu de Vinter? - Da.
Mislite li da je bila sposobna da izvrši samoubistvo?
Ne, iskreno, ne. Ali nikad se ne zna.
Možete sesti, gdine Tap.
Gdine de Vinter, molim vas.
Žalim što vas moram ponovo ispitivati, ali čuli ste gdina Tapa...
Pitam se dali nam možete pomoći. - Bojim se da ne mogu.
Imate vi kakvo objašnjenje za rupe na trupu barke?
Naravno da ne.
Jeste li o tim rupama razgovarali sa prethodnim islednicima?
Kako je barka bila na dnu okeana, ne verujem.
Verujte da nam je svima žao zbog ovoga kroz šta prolazite...
ali shvatite da nisam pokrenuo ovu istragu zbog zabave.
To je jasno. - Nadamo se da je tako.
Gđa de Vinter je bila sama na moru. Onda moramo pretpostaviti...
da je ona načinila rupe? - Mislite šta hoćete!
Možete li nam reći zašto bi htela skončati život?
Ne pada mi ništa na pamet.
Gdine, kako god bolno bilo, moram vam postaviti jedno lično pitanje.
Je li vaša veza bila potpuno srećna?
Je li vaš brak bio potpuno srećan?
Neću ovo više da podnosim!
Prekidamo istragu do posle ručka.
Gdine de Vinter, pretpostavljam da ćete nam biti na raspolaganju.
Rekao sam ti da trebaš nešto da pojedeš.
Ti si izgladnela, to je to.
Gdin Fritz mi je rekao da dovezem nešto za jelo.
Odlično, možete li parkirati iza ugla?
Kako sam bila blesava što sam se uplašila!
Da se nisi uplašila, izgubio bih kontrolu.
Dragi, molim te, budi oprezan.
Pričekaj trenutak, idem da potražim Frenka.
Naravno, ne brini. Biću dobro.
Sigurno?
Uzmi, popij malo ovoga...
Osećaćeš se bolje. - Hvala.
Jesi li dobro? - Da, naravno.
Neću kasniti. - U redu je.
Zdravo.
Kako je danas naša mlada?
Brak sa Maksom nije baš med i mleko, zar ne?
Biće bolje da odete pre nego što se vrati.
Ljubomoran je?
Ne mogu vas kriviti, ali ne mislite valjda da sam ja divlja zvijer, jel' tako?
Nisam, ja sam čovek potpuno normalan i miran...
Nadam se da ćete se vi ponašati potpuno normalno u ovom predmetu.
Izgledate bolje od našeg zadnjeg susreta, to je logično.
Šta hoćeš, Džek?
Zdravo, Maks. Dobro ti ide, zar ne?
Bolje nego što ti to misliš.
Brinuo sam o tome, jer sam pozvan na ispitivanje.
Baš si me ganuo, ali ako ti ne smeta, mi bismo ručali.
Ručati! Izvrsna ideja. Kao na pikniku?
Oh, oprostite. Smetaće vam ako to stavim ovde?
Znaš, Maks? Mislim da ti i ja moramo porazgovarati.
O čemu?
Dobro, o onim rupama na barci, na primer.
O rupama što su načinjene iznutra.
Mulen? - Da, gdine?
Hoćete li otići da napunite rezervoar mog auta? Skoro je prazan.
Vrlo dobro, gdine. - I zatvorite vrata.
Smeta li vam dim?
Imam utisak da će pre kraja dana, neko upotrebiti...
jedan termin toliko snažan, iako pomalo star, "Prljava igra".
Dosadan sam?
Ne?
Dobro, ja se nalazim u vrlo teškoj situaciji...
Samo moraš pročitati ovu bilješku i shvatićeš. Od Rebeke je.
Samo malo, iz predostrožnosti stavio sam datum.
Napisala je onog dana kad je umrla.
Ja sam bio na jednoj zabavi, tako da sam ovo pročitao tek sledećeg dana.
Zašto misliš da bi me to moglo zanimati?
Neću te zamarati njenim sadržajem, ali te uveravam...
da to nije beleška žene koja namerava da se ubije.
Nego, što radiš sa kostima? Zakopavaš ih?
Ali ovde, to je nemoguće...
Znaš? Potpuno sam sit mog posla kao prodavač vozila...
Ne znam jesi li ikada vozio skupi auto koji nije tvoj...
Samo te razdraži.
Danas svako želi da ima auto.
Često sam se pitao kako bi bilo lepo povući se u prirodu...
imati lepu kuću, sa malim imanjem...
Ne znam koliko bi to koštalo na godinu. Hteo bih o tome sa tobom porazgovarati.
Hteo bih da čujem tvoj savet, kako živeti udobno bez teškog rada.
Zdravo, Favel. Tražiš me, Maksime?
Da. Gdin Favel i ja upravo razgovaramo o jednom poslu.
Mislim da bi bilo najbolje da to dovršimo u ovoj krčmi.
Možda imaju posebnu sobu.
Doviđenja.
Reci pukovniku Džulianu da ga želim smesta videti.
Idemo, Džek.
Imate li odvojenu sobu? - Naravno. Ovuda, gdine.
Nadam se da vam se ova dopada. - Izvanredno, kao u Ritzu.
Nešto da popijete? - Da, konjak sa sodom.
A ti? Uzmi i ti jedan. Nadam se da te mogu počastiti.
Hvala, u redu je. - Neka budu 2, dobri čoveče.
Dogovoreno. - Gde je gdin de Vinter?
U onoj sobi.
Pukovniče Džulian, ovo je gdin Favel.
Poznajem pukovnika, mi smo stari prijatelji.
Ako ste prijatelji, onda znaš da je on šef policije.
Verujem da će ga interesovati tvoj predlog. Napred, iznesi ga.
Samo sam rekao da ću prestati da prodajem auta i povući se u prirodu.
Rekao je da će sakriti dokaze od istrage, ako mu ja to budem priuštio.
Samo želim da sve bude po pravdi.
Proizvođač barke ima svoju teoriju o smrti Rebeke.
Jedna je samoubistvo. Imam belešku koja to pobija.
Pročitajte je, pukovniče. - ''Džek, ljubavi...
bila sam kod lekara i vraćam se u Menderli.
Biću u kolibi. Ostaviću ti otvorena vrata.
Moram ti reći nešto vrlo važno...
Rebeka".
Dali bi to pisala jedna žena koja namerava da se ubije?
A osim toga, ako hoće da se ubije...
da li bi otišla na more sa barkom...
i onda jednostavno napravila rupe u njoj?
Hajde, pukovniče, vi kao predstavnik zakona...
mislite li da nema razloga za sumnju?
Ubistvo? - Šta, a nije valjda?
Maks je čovek tradicije, od onih koji će umreti braneći svoju čast...
ili će radije ubiti.
To je ucena, prava pravcata.
Ucena nije ni prava ni jednostavna. Može doneti probleme mnogim ljudima.
A ucenjivači se ponekad nađu sa one strane brave.
Shvatam. Pomoći ćete gdinu de Vinteru...
jer je velika riba i dopušta vam da večerate sa njim.
Polako, Favel. Vi ste ga optužili za ubistvo.
Imate li svedoka? - Imam.
Ovog tipa, Bena.
Da nije takav snob, video bi da se nešto događalo.
Zašto bi to uradio? - Uhvatili smo ga jednom...
kako nas gleda kroz prozor.
Rebeka mu je zapretila ludnicom.
Zato neće progovoriti, ali on je uvek tamo. I sve vidi.
To je smešno!
Vi ste kao mali sindikat.
A ako ne grešim, Krouli, vi mene pomalo mrzite.
Krouli nije imao mnogo uspeha kod Rebeke...
ali ovaj put će biti više sreće.
Mlada će vam zahvaliti bratskim zagrljajem, Krouli...
u danima koji nas očekuju, svaki put kad se onasvesti...
de Vinter! - Maksim!
Ta narav će ti doneti probleme, Maks.
Oprostite, gospodo. Želite li još nešto?
Da, donesite nešto za smirenje gdinu de Vinteru.
Ne ništa. Mi odlazimo. - Da, gdine.
Završili smo sa tim.
A sada, kad ste nam sve otkrili, možete li nem reći motiv?
Mislim da sam to rekao.
Pročitao sam mnogo romana i znam da uvek mora postojati motiv.
I ako mi dopustite, ja ću vam ga dati.
Zašto ne odeš kući. Nisi trebala biti ovde.
Molim te, pusti me da ostanem!
Sigurno nećete dopustiti da...
Moje mišljenje o Favelu nije ništa bolje od vašeg...
ali kao policajac, moram ispitati ovu optužbu.
U potpunosti se slažem.
U jednom slučaju, toliko ozbiljnom, moramo biti sigurni...
da smo proverili sve mogućnosti, da ni kamen ne ostane neproveren.
Evo ga. Svedok koji će nam dati motiv.
Pukovnik Džulian, gđa Denvers. Ostale poznajete.
Sedite... - Ne ljutite se, ali...
mislim da će se sa mnom bolje razumeti. Ko je bio Rebekin lekar?
Gdin de Vinter uvek zove dr MeLejna.
Mislio sam na Rebekinog lekara, u Londonu.
Ne znam. - No, hajde!
Vi ste znali sve, znali ste da je bila zaljubljena u mene.
Niste mogli zaboraviti lepe trenutke koje smo proveli u kolibi.
Imala se pravo zabavljati. Ljubav je za nju bila samo igra,...
samo zabava. Svima vam se smejala.
Dali je imala neki razlog zbog kojeg bi se htela ubiti?
Ne, ja sam znala sve o njoj. Ne verujem.
Vidite? Nemoguće je. I ona misli tako.
Slušajte, znamo da je Rebeka posećivala nekog lekara u Londonu. Ko je on?
Ne znam. - Shvatamo, Deni.
Vi mislite da mi hoćemo otkriti sve Rebekine tajne...
i štitite je, ali to isto želim i ja...
pokušavam da operem njeno ime od svih sumnji na samoubistvo.
Gđo Denvers, vi pretpostavljate...
da je gđa de Vinter bila ubijena.
A ima nešto više što biste hteli doznati...
ime ubice, a njegovo lepo ime...
je Džordž Forteskje Maksimilijan de Vinter.
Postoji lekar kojeg je gđa de Vinter tajno posećivala.
Često ga je posećivala pre nego se udala...
Kako se zove?
Dr. Bejker, na Goldhouk roudu 165. Šeferd's Buš.
Tamo ćete pronaći motiv.
Idite i pitajte dr. Bejkera, on će vam reći zašto ga je posećivala...
zbog provere dali će imati dete...
nežno dete kovrčave kose. - To nije istina! Ona bi mi to rekla!
To je rekla i Maksu, a on je znao da nije njegovo...
tako da ju je kao gdin stare škole, ubio.
Ispitajmo dr. Bejkera. - Slušajte, mislim da bih...
iz razloga sigurnosti, i ja morao poći sa vama.
Na nesreću, verujem da imam pravo to da tražim.
Odgađam istragu u očekivanju novih dokaza.
Ne bojite se da će optuženi pobeći?
Dajem vam svoju reč da to neće učiniti.
Idemo...
ostavimo nesrećni par da provedu svoje poslednje trenutke sami.
Siguran si da ne želiš da pođem sa tobom?
Ne draga, to bi te iscrpilo. Vratiću se ujutru.
Neću se zadržavati ni da bih spavao. - Čekaću te.
Spreman, Maksim? - Da.
Vas dvojica idite napred, ja ću vas pratiti sa Favelom.
Dr. Bejker, sigurno znate za gđu de Vinter preko novina.
Da, u vezi sa telom pronađenim u nekoj barci.
Moja žena je o tome čitala. Vrlo tužan slučaj...
Moje saučešće... - Ne gubimo vreme.
Oprostite, mislim da vam ja mogu sve objasniti.
Pokušavamo da otkrijemo stvarne događaje...
o aktivnostima pokojne gđe de Vinter dana kad je umrla.
12. oktobara prošle godine. Hteo bih da mi kažete...
da li vas je posetila tog dana.
Žalim. Ne mogu vam pomoći. Setio bih se imena de Vinter.
Nikada nisam lečio nikakvu gđu de Vinter.
Kako možete znati imena svih vaših pacijenata?
Mogu potražiti u arhivi.
Jete li rekli 12. oktobra? - Da.
Evo ga. Ne. Nikakva de Vinter.
Sigurni ste? - Ovde su sve posete tog dana.
Ros, Kempbel, Stidal, Perino, Denvers...
Deni! Koji đavo...? - Pročitajte mi to ime još jednom.
Rekli ste Denvers? - Da, gđa. Denvers, u 15:00.
Zbog čega je bila? Sećate li je se?
Da, vrlo dobro. Bila je vrlo zgodna...
visoka, crnka, elegantno obučena. - Rebeka!
Gđa je sigurno koristila lažno ime.
Da? Koje iznenađenje. Poznajete je već dugo.
Šta joj se dogodilo? - Gdine, postoji etika...
Možete li nam reći neki razlog zbog čega bi se ubila?
Zbog čega su je ubili, hteli ste reći. Bila je u drugom stanju, ne?
Recimo tako! Zbog čega drugog bi dolazila na mesto poput ovog?
Pretpostavljam da je ovo službena poseta...
Ne bismo vas smetali, da to nije potrebno.
Želite da znate je li imala razloga za samoubistvo?
Da, mislim da jeste.
Bila je teško bolesna...
Nije bila trudna? - To je ona želela.
Moje dijagnoza je bila drugačija.
Poslao sam je specijalisti radi rendgenskog pregleda...
Tog dana, vratila se sa nalazom.
Ostala je da stoji, i pokazala mi slike.
''Hoću da znam istinu'', rekla je.
''Ne želim lepe reči ni sažaljenje...
ako moram da umrem, recite mi to bez okolišanja''
Znao sam da laž neće prihvatiti.
Molila me za istinu, i ja sam joj istinu rekao.
Zahvalila mi se. Nisam je više video, tako da mislim da...
Od čega je bolovala? - Rak.
Bio je u naprednoj fazi. Bilo bi beskorisno operisati je.
Morala je da uzima morfijum.
Ništa se nije dalo učiniti, osim čekati.
Je li nešto rekla kad ste joj to saopštili?
Čudno se nasmešila. Vaša je supruga bila izvanredna žena.
Sećam se da mi je rekla što me vrlo iznenadilo...
Kad sam joj rekao da su samo meseci u pitanju, rekla je:
''Ne doktore, neće trajati toliko.''
Bila je vrlo ljubazna. Nije rekla to što želimo da čujemo.
Možda, nama treba službeni dokaz.
Potvrda? - Za presudu o samoubistvu.
Razumem. Mogu li vas ponuditi nečim?
Ne hvala, moramo da idemo.
Hvala Bogu, sad znamo istinu. - To je strašno...
jedna žena tako lepa i mlada. Ne čudi me...
Nisam ni sanjao. Ni Deni, siguran sam.
Treba mi jedno piće. - Trebate li nas još pukovniče?
Ne, pokušaću da više ne smetam Maksimu.
Hvala. - Spremni ste, pukovniče?
Ne, hvala, ostajem ovde. Dopustite da vam kažem, Favel...
ucenjivanje nije zanimanje i znaćemo što moramo učiniti sa vama.
Ne znam o čemu govorite...
ali ako vam ikada bude trebao auto, obratite se meni.
Ne znam kako bih vam zahvalio.
Nemojte više o tome razmišljati, i zaboravite na sve.
Vratite se vašoj supruzi, sigurno je zabrinuta.
Da, pozvaću je i otići direktno u Menderli.
Zbogom, Krouli. Maksim ima pravog prijatelja.
Frenk. - Da, Maksime?
Ima nešto što ne znaš. - Ne, nema.
Ja je nisam ubio, Frenk.
Sad znam. Kad mi je rekla ono o detetu,...
namerno je lagala, znala je šta se događa...
Zato se tako ponašala, smejala se.
Ne misli više na to.
Hvala, Frenk.
Halo, Deni. Samo sam hteo da ti saopštim vest.
Rebeka nam je obojici nešto skrivala. Imala je rak.
Da, samoubistvo.
Sad Maks i njegova draga ženica...
ostaju u Menderliju, i živeće srećno zauvek.
Zbogom, Deni.
To je vaš auto, gdine?
Da.
Možete li ga pomaknuti? Ovde ga ne možete parkirati.
Ne? Ljudi imaju pravo da napolju ostavljaju svoj auto, ako žele.
Baš je šteta što neki nemaju drugog posla.
Rekla je da će te čekati budna?
Molio sam je da legne, ali nije me htela poslušati.
Ovaj auto ne može brže?
Brine li te nešto? - Osećam nešto loše.
Frenk! - Šta je? Zašto se zaustavljamo?
Koliko je sati?
Sat mi je stao, treba biti 3 ili 4. Zašto?
Rano je za svitanje.
Aurora boreal se vidi zimi, zar ne.
To nije Aurora boreal. To je Menderli!
Fritz, gđa de Vinter, gde je ona?
Čini mi se da sam je video. - Gde?
Maksime!
Hvala Bogu što si se vratio! - Jesi li dobro draga? Dobro si!
Gđa Denvers je poludela.
Rekla je da će radije uništiti Menderli, nego da nas gleda srećne u njemu.
Gledajte! U zapadnom krilu!
Sa španjolskog preveo: LJUBO POSAVEC
Adaptirao na srpski: suadnovic